Daisy, ställ in den i ugnen.
Har du valt vad du vill ha än?
Vad du än tycker är bäst.
Låter inte som en brud på randen till äktenskapslycka.
Längesen jag var på randen till något. Förutom graven.
Jag ville ha en stor bröllopsfrukost-
- med oss alla vid borden där vi roar oss rejält.
- Varför kan du inte det? - Förnämt folk gör inte så.
Det står med tilltugg som fastnar i tänderna.
- Då måste vi göra det. - Jag förstår inte varför.
Vi kan ställa bockbord i salen.
Nej, mr Carson vill ha det som familjen skulle göra.
Jag har inte nåt emot det. Inte egentligen.
- Så vad ska du ha på dig? - Min bruna dagklänning.
Anna ska snygga till den lite. Den är enkel, men det går säkert bra.
För jag har en ny katalog.
Det är så lätt. Man skickar en postorder och de skickar klänningen.
Jag vet vad en katalog är, tack.
Men jag är för gammal för att tro att en ny klänning löser något.
Du slösar inte bort pengar, det är helt klart.
Mamma.
Vad gör du här? Jag väntade inte dig.
Jag vill vara helt säker att du tänker förnuftigt-
- angående förändringarna på sjukhuset.
Med "tänkta förnuftigt" menar du att tänka som du.
Självklart.
- Cora tror att du har fel. - Cora är förvirrad.
När hon ser förnuft håller hon med dig?
Du har pratat med Isobel.
Sen hon gjordes till sjukhuskurator har hon inte varit sig lik.
- Jag har pratat med Cora. - Ett misstag.
Du kan inte vänta dig att jag undviker min fru.
Varför inte? Jag känner flera lyckliga par-
-som inte har pratat på år.
Hej, farmor. De sa inte att du var här.
Jag ska få din far på rätt sida i det kommande bråket.
Jag är på väg till London för att lugna min redaktör.
- Ta farväl av mamma. - Bor du hos Rosamund?
Jag vet inte hur länge, så jag bor i lägenheten.
Är det lämpligt att en ung kvinna är ensam i en lägenhet?
Adrienne Bolland flög ensam över Anderna för fyra år sedan.
Och dessutom är jag ingen ung kvinna. Jag stirrar på medelåldern.
- Farmor. - Har du sett din mamma?
Hon gör färdigt menyerna med mrs Patmore.
- Då så. Då ger jag mig av. - Varför inte stanna och hälsa?
Jag har en känsla av att Cora och jag hälsar-
- minst sagt en garde de närmaste veckorna.
Just det.
Om vi skulle behålla sjötungan-
- och byter torsk till revbensspjäll och jag gör persikor i konjak.
Det låter bättre. Tack, mrs Patmore.
- Är allt annat som det ska? - Ja, Ers nåd.
Just det, jag är lite bekymrad över bröllopet.
Hurså? Tveka inte att sätta upp det på huskontot.
Väldigt vänligt, men det är inte det. Mrs Hughes är inte glad.
Jag beklagar. Ångrar hon vårt beslut?
Nej, det är inte hennes beslut hon ångrar, utan hans.
Vad är det?
Ett frimärke med Brittiska imperieutställningen har just getts ut.
Det första minnesfrimärket någonsin.
Vad gör lejonet?
Det är det brittiska lejonet med kungens huvud.
Jag tycker det är fånigt.
Det är för att du inte förstår något.
BAKDÖRREN
Jag Öppnar.
Vem var det?
- Vem var vadå? - Den som var utanför.
- Det var ingen. - Väldigt pratsam för ingen.
Jag menade-
-att han gick till fel hus.
Har vi inte alla det?
- Kom lady Edith iväg som hon skulle? - Så vitt jag vet.
Jag förstår inte varför hon inte sparkar mannen och hittar nån annan-
- såvida hon inte gillar att rusa till London i ett moln av kris och drama.
Jag har ett sorgset brev från mr Branson. Lyssna.
"Jag drömde i natt att jag var i parken på Downton-
- och promenerade med Sybbie under träden-
- och lyssnade på duvorna som kuttrade i grenarna.
Och när jag vaknade fylldes mina ögon av tårar."
- Det är väldigt rörande. - Jag håller med.
Jag är skyldig honom ett brev.
Jag skriver efter Carsons bröllop.
På tal om det-
- tycker jag synd om mrs Hughes. Jag skulle piffa upp hennes klänning-
-men det var en gammal dagklänning...
- och jag kunde inte göra mycket. - Kan jag låna ut en brosch?
Mrs Patmore sa åt mig att inte oroa mig, hon kan ha en plan.
Vi får hoppas det.
Har du funderat mer på mr Ryders råd?
Det har jag.
- Det gör du inte. - För tidigt att säga.
Gud vet att problemet inte är Bates.
Ärligt talat, milady, om jag upprepade en del av det du sa där nere...
Borde du arbeta? Jag klarar mig och Baxter finns alltid.
Nej, mr Bates skulle ana oråd.
Jag vill inte att han vet innan det är löst och det nästan syns.
- Det vore för stort. - I slutet av tredje månaden...
hittar jag på ett möte och vi åker till London. Så spännande.
Jag vill inte bli uppspelt.
Inte förrän jag vet att det kommer att hända.
Letar du efter ett ställe, mr Barrow?
Kanske det. Skulle du bli ledsen?
Fast de har inte sagt något.
Mr Carson hoppas jag säger upp mig-
- för att undvika otrevligheter, det är allt.
Vad tror du om det här?
"Erfaren betjänt sökes-
- till en förtroendetjänst i ett framstående hushåll."
Intressant. Var då?
Letar bara i Aughtry-tidningarna. Jag vill stanna här.
Försiktigt, Barrow. Nån kan anklaga dig för att ha känslor för området.
Skulle det vara så svårt att tro?
Svårare för dig att acceptera än för oss att tro på.
Är jag här i kväll utan kusin Violet för att cementera min allians med Cora?
Nej, inte alls.
Carson, kan du be mrs Hughes att göra oss sällskap i salongen?
Mrs Hughes, milady?
Jag vill fråga henne en sak. Jag vill att Mary är där.
- Vad syftar du på? - Carson?
- Självklart. - Ska vi gå?
- Stannar du i kväll, Robert? - Nej, jag vill inte missa något.
- Vet Violet om att jag är här? - Inte om du inte har berättat.
Jag vill inte att hon tror att jag intrigerar mot henne.
- Gör du inte det? - Jo.
Men jag vill inte att hon ska veta det.
Hennes nåd ska hjälpa mr Mason.
När jag var i salongen sa hon nästan det.
Vi får hoppas det. Låter du mig gå igenom examinationen med dig?
- Tappar du tron på mig? - Nej, det är inte det.
Du vet säkert svaren-
- men ibland kan det vara svårt att förstå frågan.
Mr Molesley, ska jag be dem komma ner och ta för sig?
Ursäkta, mr Carson.
- Är mrs Hughes på sitt rum? - Så vitt jag vet.
- Håller du med? - Ja, det gör jag.
- Hur kan jag stå till tjänst, milady. - Förlåt att jag pressar dig...
men jag tror du har blivit överkörd angående mottagningen.
Du vill inte gifta dig i det här huset.
- Vad? - Varför i hela friden inte?
Vi är hedrade över privilegiet...
Nej. Jag vill höra från mrs Hughes.
Ers nåd, jag har ingen önskan att låta otacksam. Det är ett fint hus-
- och mr Carson har rätt, det vore en ära att hålla vår fest här.
Men det är inte det du vill.
Till att börja med-
- vill jag ha en mottagning som skiljer sig från de ni är vana vid-
- med en måltid serverad vid riktiga bord.
Har någon bröllopsfrukost där man sitter ner numera?
Många, milady.
Och jag vill kunna känna-
- att vi kan bjuda alla sorter, alla som har varit en del av våra liv.
Och jag har planerat för musik senare, och kanske lite partaj-
- inget av det vore passande iden stora salen.
- Det vore det inte. - Där ser du, vi är överens.
Mrs Hughes, förtjänar inte Carson ett bröllop här i huset-
- där han har tjänat familjen så länge med sådan lojalitet.
Och fortsätter göra det så länge hans kropp andas.
- Då så... - Men det här är vår dag, milady.
Den handlar om Charles Carson och Elsie Hughes-
- och inte om detta härliga hus eller de härliga personerna som bor i det.
Bara vi. Och det är så vi skulle vilja fira det.
- Jag kunde inte förstå mer. - Jag hoppas vi blir inbjudna.
Självklart blir ni alla inbjudna och vi vore hedrade om ni kommer-
- men det skulle bli vår dag, firad på vårt sätt.
Vet ni var ni ska hålla festligheterna?
Jag hade funderat på skolhuset-
-men mr Carson tycker inte om det.
- Jag har inget emot skolhuset. - Bra.
Då verkar det vara avgjort.
- Tack, mrs Hughes. - Tack, milady.
Varför måste vi lyssna på det?
Jag vill att du slutar köra med dem och låter dem göra som de vill.
- Är jag en översittare? Du är en snobb. - Hurså?
Hon vill inte ha jobbet med en betjänts bröllop.
Det är inte rättvist, vi...
Ska du ut, mr Spratt?
Har jag ditt tillstånd?
Du kan åka Jorden runt såvitt mig anbelangar.
Det är väldigt omtänksamt av dig, men jag behöver bara en nypa frisk luft.
Denker, jag undrar om jag kan få nåt varmt att dricka innan jag går upp.
Javisst, milady. Vad sägs om en kopp varm choklad.
Åh, precis rätt. Tack.
Ja?
Milady, mr Spratt verkar vara väldigt tankfull för ögonblicket.
Jag undrade om du visste vad det handlade om.
Kommer det här ur bekymmer om hans välfärd?
Vi måste alla komma överens, visst?
- Det vore trevligt om vi kunde det. - Jag är orolig. Kanske...
- en av hans vänner är i knipa. - Jag vet inget om Spratts vänner.
Jag vet att han har många bekanta-
- som verkar bli gifta och begravda med förlamande regelbundenhet...
- vanligtvis på väldigt olämpliga dagar. - Det kanske är en av dem?
Du kan väl fråga honom...
medan du gör min choklad?
Ja, milady. Naturligtvis.
Åh, milord, ett snabbt ord.
Vi kan ha en smärtfri lösning på problemet med Barrow.
- Jaså? - Han söker ett jobb i närheten.
Känner du till ett hus kallat Dryden Park nära York?
Det låter bekant, min föräldrar brukade gå dit.
Har inte hört något om det på åratal.
- Är det dit han ska? - Förhoppningsvis Vi får se.
- Mår du helt bra? - Jadå.
Bara lite magbesvär.
Carson.
Hoppas du inte blev upprörd av det som hände i salongen.
Inte alls, milady. Och jag tror-
- faktiskt inte att Hennes nåd agerade av snobbskäl.
Kanske inte.
Men det irriterar mig att du bli lurad på efterrätten.
- Jag ville ha det bästa för dig. - Jag får det.
Om du kommer på bröllopet räcker det för mig.
God natt.
- Ja? - Hallå, jag ringde tidigare...
för att svara på annonsen. Namnet är Barrow.
- Kom in. Kom in. - Tack.
Lady Edith Crawley?
- Det är du, eller hur? - Hallå.
- Bertie Pelham. Vi sågs på Brancaster. - Naturligtvis.
Förlåt att jag är så trög. Jag minns dig väldigt väl.
Du var mäklaren, eller du var det då.
Jag är nu. Jag är i London i affärer några dagar.
Jag med. Det är det längsta jag har varit i London-
-sen min kusin kom ut.
Hon var med oss på Brancaster.
- Rose Aldridge. - Äh, jag minns.
Ni var en glad grupp.
Jag sa åt lord Hexham att han borde hyra ut till Sinderbys igen i år.
- Har du trevligt i London? - Jag har arbetat sen jag kom hit.
- Och saknat Marigold, förstås. - Marigold?
Min... Det är min skyddsling. Vår skyddsling.
Naturligtvis, du berättade om henne.
- Bäst jag går vidare. - Du är säkert upptagen.
Vanligtvis inte, men jag har ett drama på halsen med min tidskrift.
Du har nog glömt att jag äger en tidskrift.
Det har jag inte. Jag tyckte det var modernt.
Det är otroligt komplicerat för ögonblicket-
- så därför måste jag tillbaka till kontoret.
Jag antar att du inte vill ta en drink med mig senare.
- Tja... - Fast jag åker hem i morgon...
och vet inte när jag kommer tillbaka.
Visst. Varför inte?
Men det måste vara nära kontoret. Vi är i Covent Garden.
Vad sägs om Rules? Låter de oss ta en drink?
Jag tror det. Ska vi säga kl. 19.00?
Nu ska jag skynda mig iväg innan du ångrar dig.
Du kanske kunde berätta lite mer för mig om jobbet, mr...?
Renesby.
Sir Michael Renesby.
Som du kan se har vi låtit saker och ting förfalla en del.
Det har varit väldigt svårt sedan min fru dog.
Det kan jag föreställa mig, sir Michael.
Hon var hovdam åt...
Ät den tidigare hertiginnan av Cornwall.
Har du någon mer familj?
Två söner.
Men de kom aldrig tillbaka från kriget.
Jag beklagar verkligen.
- Tjänstgjorde du? - Jag var i Flandern, ja.
Jag tjänstgjorde, jag fick det här där.
Det är det jag behöver.
Någon som känner till att strida för kungen och fosterlandet.
Jag antar att detta var ett underbart hus för fester.
Du skulle ha sett det. Vi hade så roligt på den tiden.
Vet du vad jag alltid ska komma ihåg?
Kvinnorna som gick upp för att gå till sängs i slutet av kvällen.
Deras ansikten belysta av lågan från ljuset.
Ja.
Och diamanterna glittrade-
-då de gick upp och in i mörkret.
Ska vi gå igenom här?
Som du kan se är det rätt sotigt.
- Kan du rensa en plats? - Självklart.
Kan du berätta mer om jobbet?
Hur mycket personal har du?
Jo, det finns mrs Tompkins.
Hon kommer tre dagar i veckan.
Hon måste hantera allt?
Vi har en man utomhus då och då.
Men det är därför vi behöver dig.
I annonsen talade du om en förtroendetjänst, sir Michael-
-i ett framstående hushåll.
Detta är ett väldigt framstående hushåll.
Kan du tvivla på det?
Vi har inte bara haft Cornwalls på besök-
-utan även Fife-prinsessorna. Båda två.
Hertigen av Argyll.
- Drottningen av Spanien. - Ja.
Men det var en tid sen.
- Är du republikan? - Nej, det tror jag inte...
men jag har aldrig tänkt på saken.
Tänk på det nu.
Jag kan inte riskera en republikan här när vem som helst kan ringa.
Du kanske har rätt.
Jag kanske inte passar, filosofiskt.
Tack och lov att vi upptäckte det innan det orsakade problem.
Jag borde gå.
- Hoppas du hittar den du söker. - Vi kan inte svika dem. Ser du?
När de goda tiderna återkommer och alla kommer tillbaka-
-måste vi vara redo.
Kan inte sänka standarden.
Nej-
Och lycka till med standarden.
Är det här tänkt som omslag?
- Rör inte det. - Verkar likt förra månadens.
Var inte absurd. Nej, nej, snälla.
Var är kopian för den här? Mr Skinner, det här är inte ens färdigt.
Jag har haft att göra med amatörism. Till och med inkompetens.
Men den här löjliga förvirrade inblandandet...
Mr Skinner, det är nog.
Känner du så föreslår jag att vi går skilda vägar en gång för alla.
Jag har gjort det. Han är borta.
Gudskelov. Och bra gjort.
Så vad händer nu?
Vi måste få ut den tills i morgon.
Vi måste få korren till tryckeriet till kl. 04.00.
- Du kan inte avse göra det själv. - Varför inte?
Jag vägrar att bli besegrad av en grinig och överviktig tyrann.
- Jag lägger ut artiklarna som vanligt. - Klockan är 19.00.
Vilket betyder att vi har nio timmar. Bäst vi sätter på kaffe och...
Hoppsan. Jag dröjer inte länge.
Fortsätt få ihop kopian.
- Kan jag stå till tjänst? - Det tar inte lång tid.
Förlåt mig. Tro mig, om du visste vad jag går igenom skulle du förlåta mig.
Jag förlåter dig ändå.
Jag kan inte ta en drink. Jag skulle gärna vilja, men kan inte.
Min redaktör har lämnat oss.
Och jag måste få tidskriften till tryckeriet kl. 04.00.
Så det är smörgåsar, kaffe och arbete till gryningen.
- Okej. - Du är en raring. Tack.
Och ring mig om och när du är i London igen.
Nej, jag tänkte följa med dig.
- Vart? - Till kontoret.
Jag kan göra kaffe, hämta smörgåsar och bära runt pappersbitar.
- Borde vi inte gå? - Ska du inte äta middag? Jag trodde...
- det var därför du inte föreslog det. - Jag trodde inte du skulle tacka ja.
Jag tänkte fråga dig halvvägs med drinken.
Visst. Vi borde gå tillbaka.
Så det är bara orsakerna till kriget.
Tja, båda krigen. Spanska och österrikiska-
-tronföljdskrigen, du jämför dem.
Och glöm inte att hålla det enkelt och okomplicerat.
Vad är det?
Tja, jag vet inte om jag borde berätta för dig.
Berätta om det är viktigt, annars inte.
Det kan vara det.
Medan jag serverade te i biblioteket-
- hörde jag dem säga att Drewes överger Yew Tree Farm.
Det var det hon tänkte.
Hon visste att de skulle lämna arrendet och var villrådig.
- Förhasta dig inte. - Nej.
Jag visste att hon hade en idé. Jag sa det.
Du gjorde mig så lycklig. Det är tonikumet mr Mason behöver.
- Inte definitivt än. - Nej, jag säger det.
Jag säger det till honom, men han får hopp.
Vem är det?
- Någon vid bakdörren. - Strunt samma.
Mrs Potter kan öppna, antagligen en leverans.
Vid den här tiden?
Mr Willis, vad för dig hit?
Förlåt plötsligheten, men jag har en förfrågan som angår dig.
Jag är idel öra.
Mr Spratt, känner du en mr Wally Stern?
Ja. Han är min systerson.
Han har suttit inne i Yorks fängelse.
Är det helt nödvändigt att ms Denker är närvarande?
- Glädjedödare. - Hon ska frågas ut härnäst.
- Vad tjänar det att be henne gå? - Tack.
Jag är medveten om min systersons nuvarande situation.
Inte nuvarande situation är jag rädd.
Mr Stern avvek nyligen från fängelset. Han är för närvarande på rymmen.
Någon som passar in på hans beskrivning har setts här-
- och naturligtvis undrade vi om han har försökt ta kontakt.
Inte med mig, konstapeln, nej.
Ms Denker, har du något att tillägga?
- Nej. - Inget som leder dig...
att anta att en man uppehöll sig runt huset?
Tyvärr inte, konstapeln.
Identifieringen kanske var ett misstag.
Är han väldigt distinkt att se på?
Inte särskilt. Rätt vanlig, faktiskt.
Då så.
Det verkar vara allt.
Jag tar farväl.
- Om han försöker ta kontakt... - Då hör vi av oss ögonblickligen.
Jag beklagar hur han ville dra in dig i det hela.
Vilken intressant familj du har, mr Spratt.
- Min är rätt trist i jämförelse. - Jag har inte sett honom på år.
- Det är din syster jag tycker synd om. - Hon har inte förtjänat det.
Naturligtvis inte.
- Fast jag har en fråga. - Vad då?
Efter att du lät honom stanna i skjulet, kom han undan säkert?
- Vad är tanken? - Lady Eltims maskeradbal.
Kan inte avgöra vilka gäster som är viktigast.
Strunt samma. Folk bryr sig bara om-
-bästa kläder och vackraste ansikten.
- Har du adressen? - Ja.
- De väntar. - Han har allt.
- Lägg det i mr Brents händer. - Ja.
- Jag hämtar lite kaffe. - Kan du det?
- Du gjorde det. - Vi gjorde det.
- Jag är verkligen så tacksam. - Är du redaktör nu?
Inom ditt yrke, räknas det här som en sorts blodsdop?
Jag vet inte vad som händer härnäst.
Skönt att veta att jag klarar det om jag måste.
Det gör du helt klart.
Fast jag gör det inte, inte än.
Jag gör någon ansvarig för att ta hand om det, sedan funderar jag.
I slutändan måste den stora frågan vara landet eller stan.
Men det är mer än det.
Jag vet nu att jag behöver ett syfte.
Det är det jag har lärt mig.
Jag kan inte bara leva ett liv utan syfte.
Du inspirerar mig.
Inte många skulle säga det.
Det skulle det om de kände dig.
Tack, Audrey.
- Så du åker hem idag? - Ja.
Jag tar tolvtåget och försöker sova på tåget. Du då?
Jag får den nya redaktören på plats och åker tillbaka efter det.
Och vår betjänt gifter sig på lördag, vilket är en rätt stor sak.
- Har han varit hos er länge? - En evighet.
Han kom till oss som page under min farfars dagar.
Jag älskar sådana historier.
Jag undrar hur mycket längre folk berättar dem.
Jag vet.
Låt oss inte bli nedstämda. Inte idag.
Trots allt har vi precis redigerat en tidskrift.
- Det här kom precis till dig. - Tack så mycket.
- Vad är det här? - Strunt i det du.
Vilken lättnad. Trodde inte det skulle komma hit.
Får vi veta vad det är?
En överraskningsklänning jag beställde åt mrs Hughes.
Med bröllopet i morgon trodde jag att jag missade den.
- Kan vi få ta en titt? - Varför inte? Kolla att Carson är borta.
Det är en lättnad för mig med. De hon ville ha på sig var hemsk.
Tja, den är väldigt...
- Den är en förbättring. Det kan vi säga. - Jaså?
- Hur såg den senaste ut? - Jag förstår inte.
Den var så fin på bilden. Den var inte dyr...
- men verkade vara ett fynd. - Det är tanken som räknas.
- Inte med en klänning.
Lady Mary säger att hon lånar ut en brosch.
En brosch? Hon behöver en diamantparure för att få den att se bra ut.
Hon kommer.
Daisy, jag är rädd att Gertie är sjuk så kan jag be dig sköta kaminerna?
Förlåt att jag väcker dig så tidigt.
Det gör inget, milady.
Är du säker på att du inte vill ha frukost?
Jag har druckit en kopp te, det räcker.
Vi har lunch i York efter att jag ser sjukhuset.
Daisy, du sköter väl inte kaminerna i sovrummen numera?
Inte i regel, milady.
Gertie mår inte bra och vi har ingen riktig diskerska längre.
Jag brukar inte vara uppe tidigt nog för att veta det.
Jag ville bara säga hur tacksam jag är, milady.
- För vadå? - När du sa att du hade en plan.
För Drewes kanske lämnar Yew Tree Farm?
Jag vet att du inte kan säga nåt. Men jag är tacksam att du försöker.
Är något på tok, milady?
- Jag hoppas hon inte störde dig. - Nej, men...
Strunt samma.
Vi får se vad som händer.
Minns att jag trodde mrs Patmore-
-hade en idé om mrs Hughes klänning?
Hon hade en och den anlände i morse.
- Inte bra? - Inte bra alls.
Hemsk faktiskt. Det är för sent att beställa en ny nu.
Kan vi låna ut en klänning eller nåt?
Dina klänningar skulle inte passa. Ers nåd är för lång.
Hur är det med en broderad kappa? Längden skulle inte spela roll.
Jag ber mamma när jag går upp.
Ms Baxter sa att hon skulle åka till York tidigt.
Det stämmer. Hon är ute hela dagen.
Hon åker direkt från York till ett möte med dr Clarkson.
Måste klara mig utan henne. Hon har inget emot det.
Jag...
vill bara försäkra mig om att allt är under kontroll.
Jag tror det. Mr Brawk tar med blommor och löv på morgonen-
-och mrs Patmore har koll på allt.
- Är du nervös? - Lite grann.
Och jag är ledsen för min klänning.
Jag önskar jag hade ansträngt mig, men det är för sent nu.
Jag är säker på att du är underbar.
- Jag ser prydlig ut. - Hur blir det i kväll?
- Vi får inte se varann i kväll. - Jag äter middag härinne.
Och de varnar dig när jag går upp så vi inte möts i trappan.
Hör jag rätt?
Gick du bakom ryggen och förrådde oss till fienden?
Vems fiende? De är inte min fiende.
Jag bad att få se Royal Yorkshire-
- och träffa ansvariga läkare så jag kunde se nyttan med ett samgående.
De var vänliga nog att ge mig en rundtur och lunch.
Ska jag tänka illa om dem?
- Är inte det ett svek? - Försöker ta reda på fakta.
- Jag undrade när vi skulle höra av dig. - Det är olyckligt...
om du har gett intrycket att vi godkänner planen.
Men jag godkänner den.
Du är visdomens källa i det här ämnet.
Jag påstår inte att jag vet mer än ni.
Jag är glad för det...
- men jag är besviken. - Vi vet varför.
Annars antar jag att vi gör det snart.
Jag är rädd att du ser den nya ordningen-
-som att den minskar din egen vikt.
- Vad? - Du är kungen här.
När det blir en flygel av Royal Yorkshire blir ännu en lokal doktor-
- med viss auktoritet, men det blir inte samma sak.
Mrs Crawley menar inte det.
Jag vill tro det, men det låter som att hon gör det.
Drack du under lunchen?
Nej, vilket du vet mycket väl då vi var tillsammans.
- Inte hela tiden. - Ska vi avbryta det här...
innan vi säger saker vi ångrar?
Hoppas mrs Crawley redan ångrar det hon sa.
Jag ska hem. I framtiden-
- låt oss försöka hantera saker lite mer civiliserat.
- Adjö, dr Clarkson. - Adjö, lady Grantham.
- Är teet klart? - Inte än, O du store.
Hur gick det på Dryden Park?
Det var inte rätt för mig, mr Carson.
Synd. Mr Molesley, Andrew, te.
- Det dröjer inte länge nu. - Oroa dig inte, något dyker upp.
Jag antar att du blir glad att se min rygg.
Om det är det du vill.
Han menar det också.
Fiska inte efter nåt när de aldrig nappar.
- Ni har fel om mig, allihop. - Hur då?
Jag vill inte ha något av Andy förutom vänskap.
Vi var vänner när han kom hit. Jag hjälpte honom att få jobbet.
Nu har ni förgiftat hans sinne mot mig.
- Säg åt honom då. - För sent. Skadan är skedd.
Ni tror mig inte ändå.
Mrs Hughes.
Kan du gå upp till Hennes nåds rum?
- För vadå? - Lady Mary har en överraskning åt dig.
En överraskning? Ät mig? Varför då?
Du ska gifta dig. Det kan ha något med saken att göra.
Kan vi träffas där kl. 17.00?
Här är hon, den berömda redaktören-
-som sjuder av framgång.
Det här är provexemplaret.
Det verkar konstigt att vi blev klara i tid.
- "Vi blev klara"? - Kontoret. Vi arbetade tillsammans.
Jag tycker det är lysande, raring. Inte sant?
Jag är tillbaka, men går upp för att ta mig samman och lugna mig.
Hurså? Hur var din dag?
Morgonen var intressant, eftermiddagen gräslig.
Åh, mamma, du hittar...
Se? Klänningen ser inte så illa ut nu-
- som en bakgrund mot färgerna i broderierna.
Jag håller med. Dess alldaglighet är en fördel-
- och jag är säker på att vi kan göra nåt åt längden.
Ursäkta mig? Kan någon förklara för mig vad som pågår?
- Berättade inte lady Mary, milady? - Berättade vadå?
Att mrs Hughes ska låna en av dina kappor...
Har jag nåt att säga till om då ni rotar i mina garderober?
- Det har skett ett missförstånd. - Du förvånar mig, mrs Hughes.
Det är inte ett beteende jag skulle vänta mig av dig.
Vi hänger upp dem genast...
- och lämnar dig i fred. - Lady Mary sa...
Mary kan ge sina egna kläder som hon behagar-
- men jag vet inte vad som ger henne rätten att låna ut mina.
Lämna mig. Jag har huvudvärk. Jag behöver vila.
- Du är väldigt snabb. - Äh, milady.
Det var hemskt. Hennes nåd gick in-
- när mrs Hughes provade kapporna och...
Jag vet inte. Hon verkade tro att vi stal.
- Var inte löjlig. - Är jag inte.
Jag har aldrig sett henne så arg. Stackars mrs Hughes. Hon mår hemskt.
Vi kan inte ha det dagen innan hennes bröllop. Lämna det till mig.
Ja?
Anna tror att du inte ville låna ut en kappa till mrs Hughes.
Jag gick bara in och där var de och satte på sig mina kläder.
- Säg att du inte var ohövlig. - Hon hade en hemsk dag.
De slet varandra i stycken.
Så du förolämpar en kvinna som har tjänat oss troget-
- i många år och bara ville ha något fint att gifta sig i?
- Varför berättade du inte om det? - Jag försökte, men du stormade iväg.
Vad gjorde mrs Hughes därinne?
Typiskt, eller hur?
30 års tjänst och ett misstag och pang.
- Man slängs ut. - De är väldigt tacksamma...
det var inget misstag och hon slängs inte ut.
Jag talar inte illa om Hennes nåd-
-då hon gör det hon gör för mr Mason.
- Vad är detta? - Daisy.
Får inte tala så när det inte är avgjort.
- Jag vill ordna saker. - Vill vi inte det allihop?
Du verkar ovanligt desillusionerad med livet numera, mr Barrow.
Jag kan inte se in i framtiden, mr Carson.
Men jag antar ingen av oss kan det.
Låt det inte göra dig upprörd.
Det gör mig upprörd.
Jag kände mig som ett styggt barn som behövde ett kok stryk.
I vilket fall går jag upp nu. Det är efter kl. 22.00.
Ja?
- Får jag komma in? - Varsågod.
Mrs Hughes, jag tänker gå rakt på sak.
Jag betedde mig illa tidigare och hoppas du godtar min ursäkt.
Det måste ha varit konstigt att hitta oss alla där, milady.
Jag hade ändå ingen ursäkt att bete mig så.
Inte mot något som förtjänar vår lojalitet som du. Snälla, förlåt mig.
- Naturligtvis. - Jag var arg...
angående något annat. Jag lät det fördunkla mitt omdöme.
Vi har alla gjort det, milady.
Tills sist vill jag att du tar den här kappan.
- Vet inte om det var en bra idé. - Snälla.
Annars känns det som jag har förstört dagen, vilket är det sista jag vill göra.
- Dessutom vill jag att du behåller den. - Jo, jag...
Jag har bett Baxter ändra den åt dig. Hon gör det gärna.
Milady, jag är mycket tacksam.
Jag är inte säker på när jag bär den igen...
- men man vet aldrig. - Det gör man inte.
- Jag säger god natt. - God natt, Ers nåd.
- Från mr Brawk, sir. - Tack.
Kom in.
Tack, mrs Patmore. Det är underbart.
- Hur är det fatt? - Inget.
Vi har kommit för att klä bruden.
Det är en mening jag aldrig trodde mig få höra.
Med denna ring äktar jag dig.
Ring.
Mr Brawk köpte dessa åt dig.
Vad är de?
De är rosor med ljung som knapphål.
- Gjorde det åt en av mrs Hughes. - Vem är de till?
- Dig och dina marskalker. - Mina marskalker? Jag har inga.
- Det kanske du borde ha. - Nåja.
Ta en själv och ge en till Andrew och ta bort ormbunken.
Jag då, mr Carson?
Ta en, det kan inte bli värre.
På gott och ont, i rikedom och armod-
-i nöd och lust-
-att älska, vårda och lyda-
-till döden skiljer oss åt-
-enligt Guds heliga förordning.
Med denna ring-
-äktar jag dig. Med min kropp-
-dyrkar jag dig-
Med alla världsliga ägodelar-
-förlänar jag dig.
I Faderns, Sonens-
-och den Helige Andes namn. Amen.
I Faderns-
- Sonens och den Helige Andes namn.
Amen.
Jag förklarar er nu man och hustru.
Åh, tack.
Jag är så glad att se dig här.
- Kunde inte missa Carlson bröllop. - Jag kände mig obekväm med...
- det jag sa till dig. - Du sa din åsikt.
Men jag tror inte jag gjorde det.
Jag var förbittrad på lady Grantham.
- Du kom i vägen. - Var inte för snabb...
att döma dig själv. Du hade nog inte fel.
Jag har inte fokuserat på byns bästa.
- Vad är detta? - Dr Clarkson omprövar sin ställning.
Hoppas det är önsketänkande från mrs Crawley.
För att vara ärlig vet jag inte. Men om något är så viktigt...
- är det värt att överväga igen. - Verkligen?
Enligt min mening är ånger väldigt övervärderat.
Men vi får inte bli för förblindade.
Det är inte bara mrs Crawley och lady Grantham.
Vår gamle vän lord Merton är för reformen.
En adelsman för reform.
Det är som en kalkon som är för julen.
- En underbar gudstjänst. - Tack, milord.
Förstå att inget förändras.
Jag tvivlar på att du håller med, mrs Carson.
Vi försöker hålla förändringarna hanterbara, milady.
- Grattis. - Milady. Tack.
- Grattis. - Jag är så glad för din skull.
Förlåt mig om det blev genant på mottagningen.
Mr Carlson skulle förlåta dig om du attackerade honom med en sten.
Du behöver inte oroa dig.
- Mr Spratt. - Inte?
Jag kan bevara hemligheter när jag vill.
Kanske det.
Men frågan kvarstår, kommer du att vilja det?
- Du var väldigt uppåt igen. - Jag älskar bröllop.
Jag gillade mitt.
Du skulle väl berätta om du blev förälskad i någon annan.
Jag skulle inte tro det, inte för ett ögonblick.
För det är något med dig just nu.
Och det är något med dig, mr Bates.
Det är definitivt något med dig.
Där är hon nu.
Du ångrar det inte. Hon är mer än redo för uppgiften.
Jag tror faktiskt att hon är till fördel för dig.
Jag tror hon är till fördel för dig.
Du verkar ha haft utmärkt inflytande.
Jag tror att utbildning är nyckeln-
- som leder till alla framtider som är värda att ha.
Har du missat ditt kall?
Jag har missat allt, mr Doyles-
-men Daisy behöver inte det.
Mr Mason är så tacksam, Ers nåd.
Det är som en dröm efter en mardröm, milady.
- Men snälla, du får inte tro... - Kan jag få tystnad?
Tack.
- Mr Barrow. - Mrs Carson.
Innan vi intar våra platser, tror jag att jag-
-som brudgum har rätt till några ord.
Jag ska inte bli långdragen, men jag måste påpeka-
- att jag är den lyckligaste och mest tursamma av män-
- att en kvinna med sådan elegans och charm-
-skulle överlåta sitt livs lycka-
-på mitt ovärdiga ansvar-
-bortom allt förstånd.
- För min underbara brud. - För bruden och brudgummen.
Bruden och brudgummen.
För bruden och brudgummen.
Tom och Sybbie, raring. Vad gör ni här?
Hur visste du var vi var?
Gick till huset och hallpojken berättade var ni var.
Det betyder att jag kan gratulera er personligen-
-mr och mrs Carson.
- Är ni tillbaka på semester? - Äh, säg att ni stannar.
Det är poängen, jag kan stanna så länge som ni vill ha mig.
Jag förstår inte, vad säger du?
Jag har kommit tillbaka och vill stanna för gott om ni låter mig.
Vi låter dig. Vi blir överförtjusta.
Jag instämmer helt.
Hej. Sybbie.
Ge gamle Donk en puss.
Åh, Tom, det är så underbara nyheter. Är du säker?
Jag är helt säker.
Så vad hände?
Det är enkelt. Jag behövde åka ända till Boston för att lista ut något.
- Det var det jag gjorde. - Så vad var det?
Jag fann att Downton är mitt hem-
-och att ni är min familj.
Om jag inte riktigt visste det innan jag åkte vet jag det nu.
Sybbie.